MINDEPLADS FOR FALDNE I KOREAKRIGEN
Vi kontakter familierne til dem, vi har identificeret. Vi ringer snart.
- Hvem har Lee Jin-seoks fil? - Det har jeg. Hvorfor?
Jeg tjekkede listen over lig og fotoene.
- Han er ikke meldt død eller savnet. - Hvad med listen over overlevende?
Lee Jin-seok...
Listen over overlevende... Lever han stadig?
Morfar! Militærhovedkvarteret er i telefonen.
- Hallo? - Jeg arbejder med krigsudgravninger.
Jeg ringer for at få bekræftet nogle oplysninger.
Er De Lee Jin-seok, som kæmpede i slaget ved Dumillyong?
Ja.
Vi har identificeret et lig som Lee Jin-seok.
Har De det? Men jeg er Lee Jin-seok.
Kan det være min brors lig? Er det Lee Jin-tae?
Nej, det er helt sikkert Lee Jin-seok.
Undskyld forstyrrelsen.
Det er nok en, der hed det samme som De.
Hvad sagde de? Drejede det sig om din bror?
Det troede jeg, det gjorde, når de nu ringede fra militæret.
Skal jeg hjælpe dig i haven, morfar?
Kan du køre mig?
Jeg kører ham.
Du skal ikke være bekymret, mor.
- Mor er bekymret. Det er koldt der. - Jeg ringer til hende senere.
Du blev syg, da du havde været i Kina for at lede efter din bror.
Kan du ikke starte bilen?
Sørg for at tage legitimation med. Det er militært område.
Bare rolig. Jeg har legitimation nok.
Tager du kondisko på? Jeg kan pudse dine sko.
SEOUL, 1950
Skopudsning!
- Skopudsning! - Skopudsning!
Parret i midten er italienske.
- De er vel nok flotte. - Det rene kunstværk.
Høje hæle og fine stikninger.
Jeg kan bedre lide lave hæle.
- De ser bekvemmere ud. - Mener du det?
- Du kunne lave nogle endnu flottere. - Der går nogle år endnu.
Jeg bliver stolt, når du har en butik som den her.
- Hvorfor har du købt den? - Du ønsker dig jo en.
- Du ser fantastisk ud. - Tak, bror.
Is, is!
Vent!
- Giv mig en rigtig kold en. - Skal du ikke have to?
- En rækker. - Her har du en rigtig kold en.
- Værsgo. - Du har allerede brugt for meget.
- Skal du ikke have en? - Jeg vil beholde tænderne.
- Hvad koster den? - To won. Hav en god dag.
- Tag en bid. Den smelter. - Nej.
Jin-tae! Sporvognen!
- Hvor skal I hen? - Hjem.
- Jeg har lavet matematik. - Jeg lærer dig noget nyt i morgen.
Vi ses!
Mor!
- Har I ikke lukket? - Ser det sådan ud? Vi har travlt.
- Jin-seok er her også. - Hej, Young-shin.
Lad være med det. Jeg kommer det i en skål.
Jeg bad jerjo om at lade være. Kom her.
Hold op! Jeg er ikke noget barn.
Hvordan går det?
Hvor har du byggen fra?
Jeg fik den, fordi jeg lovede at komme til et møde.
Min underskrift for byg er en god handel. Bare din mor havde gjort det.
- Man får intet gratis. - Jeg ville slå ihjel for at få mad.
Se at få lukket. Far venter.
Jin-seok var bedst i klassen i den sidste prøve, far.
Han vil føre din drøm ud i livet.
Hjælp ham med at komme ind på Seouls universitet til næste år.
Og sørg for, at han er frisk. Han var så syg i foråret.
Ja, men nu har jeg det godt.
Mor siger, du må gå ind.
Kan du huske hende, far? Jin-tae skal giftes med hende til efteråret.
Mor er bekymret over, at en så fin pige skal giftes med sådan en rod.
Du ville have været stolt...
Børnene er sikkert sultne nu, mor.
Vi rydder af bordet, Jin-seok. Kan du ikke hjælpe min mor?
Tag låget af gryden.
Nu igen.
Her. Jeg har lavet det af min nederdel. Tab det nu ikke.
- Hvad kunne I bedst lide? - Kødet.
- Småkagerne. - Frugten.
Kan vi ikke gå ned og bade i åen?
Nej, det er for sent. Vi skal hjem.
Men det erjo søndag i morgen, så vi skal ikke i skole.
Det er for varmt til at gå i seng.
- Nej... - Kom nu, kom nu!
Du ser så lykkelig ud.
Bare alle dage var sådan her. Hverken mere eller mindre.
Ja, Jin-tae er lidt grov, men han har et godt hjerte.
Bare rolig. Det er ikke koldt. Vil I mærke?
Hvorfor ændrer du hælene? De høje er rigtig flotte.
De er flotte. Vil du sælge dem?
Vil du købe dem?
Det kommer an på prisen.
Du får aldrig råd til sådan et par sko.
Hvorfor udtales det anderledes, end det staves?
- Det skal du ikke spørge mig om. - Kan du ikke det fra 2. Klasse?
- Hold din mund og hent flere sko. - Jeg er på vej.
- Vil du lære mig matematik i dag? - Hvorfor er du ikke på biblioteket?
Har I ikke hørt, hvad der er sket?
Der er udbrudt krig.
Alle soldater, som har orlov, skal melde sig øjeblikkelig.
I morges angreb Nordkoreas marionetregering Sydkorea.
Men vores modige tropper tvinger dem tilbage.
Landets borgere skal ikke lade sig narre-
- af usand propaganda fra nord.
- Hvad er det der? Skal vi flytte? - Vi er nødt til at bære det.
Kun mad og tøj. Min onkels hus ligger for langt væk. Lad det ligge.
- Nej! Jeg bærer det. - Vi kan ikke bære det.
- Jeg bærer det. Jeg bærer det hele! - Nu er du dum!
- Jeg sagde jo, at jeg bærer det. - Vi vender snart tilbage.
Det kan du da ikke vide. Ingen ved, hvad der vil ske.
Nu var nudelboden lige begyndt at gå godt.
Nogen vil overtage den, mens vi er væk.
Hvad med de nedgravede gryder med kimchi? Og grøntsagerne?
De klarer sig, til vi er tilbage igen.
- Du bliver måske indkaldt. - Kun hvis de vil have pudset støvler.
Vi må skynde os. Vejene er snart pakket med flygtninge.
Skynd dig, Young-ja.
Mor!
- Mor siger, vi skal blive sammen. - Young-min kan sidde her.
Hold godt fast.
- Vi kommer snart tilbage. - Skynd dig, Jin-seok!
- Hold hinanden i hænderne. - Young-ja!
TAEGU, JULI 1950
Hvorfor fanden kører toget ikke?
Jeg harjo sagt, at der ikke er nogen tog til civile.
- Hvor finderjeg et apotek? - Det ved jeg ikke.
Lad os rejse til fronten og dræbe kommunisterne!
Vi må beskytte vores land!
- Vi kan ikke komme med toget. - Hvad med det der?
- Det skal til fronten. Er Jin-tae her? - Han er ikke kommet.
Jin-tae kommer snart tilbage med medicin.
Vi er her i officielt ærinde.
Alle mænd, som er mellem 18 og 30 år, skal komme herhen.
Alle mænd mellem 18 og 30! Giv jer til kende!
Hvad foregår der?
- Fødselsår? - 1921.
Alle mænd, som er mellem 18 og 30 år, træd frem!
- Hvor gammel er du? - 18.
- Følg med. - Hvad er det, der foregår?
Du behøver ikke gøre, hvad de siger.
Rolig. De vil nok bare stille nogle spørgsmål.
Kom. Så går vi.
Der sker ikke noget. Jeg går stadig i skole.
- Nej, Jin-seok! - Du må ikke gå!
Rolig. Det skal nok gå.
- Til Young-min. Hvad er der sket? - Jin-seok...
Soldaterne tog ham og alle de andre unge mænd med.
Her kommer vi, vi vil kæmpe, og vi vil vinde!
Vi var tapre studerende nu er vi tapre soldater
vi elsker vort land derfor vil vi kæmpe.
- Hvor skal du hen? - Jeg leder efter min bror.
Du må ikke komme herind. Stig af toget.
- Jin-seok! - Storebror!
Kom. Dette tog går ikke til vores onkels hus.
Toget afgår snart. Sætjer ned.
Min bror steg på det forkerte tog. Vi skal af.
- Sætjer ned. - Du begår en fejl.
Vi er flygtninge, ikke soldater.
- Nu er du også indkaldt. - Hvem tager sig så af min mor? Du?
- Sætjer! Det er en ordre. - Soldater adlyder ordrer. Vi skal af.
Jeg bad jer om at sætte jer!
Du begår en fejl. Forstår du ikke det?
Stig af, Jin-seok! Nu!
Min bror har hjerteproblemer. Han kan ikke løbe.
I krig regnes kun mænd uden arme og ben som patienter.
Mor!
- Mor, Young-shin! - Jin-seok, Jin-tae!
Tag til onkels hus. Vi ses der senere. Jeg passer på Jin-seok.
- Hvad er der sket med dit ansigt? - Pas på min mor.
I skal ikke bekymre jer om os. Pas på jer selv.
I skal komme hjem.
Hjælp mig.
Forbandede kommunister!
- Kim Ki-tae? - Her!
- Lee Jin-seok? - Det er mig.
- Jeg vil gerne tale med Dem. - Sig frem.
Det her er min lillebror. Kan vi ikke blive sammen?
Han går stadig i skole. Han ved intet om krig.
Så siger vi det.
Det her er Naktong-floden, vores sidste forsvarslinje.
Hvis de tager den, er næste mål Pusan, og så har vi kun havet foran os.
Hvis I giver op, slårjeg jer personligt ihjel.
Her vil vi enten overleve eller dø.
Skriv jeres testamenter og kom dem i konvolutterne. Forstået?
Alle ret!
Den lille snothvalp! Hvad ved han om død og testamenter?
- Har vi hilst på hinanden? Yong-man. - Lee Jin-tae.
Er I i familie med hinanden?
- Han er min storebror. - Er I brødre? Utroligt!
Jeg troede, de kun måtte tage en fra hver familie.
Hvem skal så føre slægtsnavnet videre? Skal landet gøre det?
Sikke nogle svin! Glem testamentet. Glem det!
Man ved aldrig, hvornår man får mad næste gang.
I skal spise denne hundeæde! I kan kalde mig onkel Yang.
Han er delingens ældste. Han påstår, han kan spå, men han tager altid fejl.
Velkommen. Tag aldrig hjelmen af.
Mange får hovedet sprængt i luften, mens de sover.
Jeg er sergent Lee. Jeg hader alt rødt. Især de røde.
Jeg er Tae-soo. Jeg flygtede fra Nordkorea, men jeg er ikke kommunist.
Jeg er Seung-chul. Jeg studerede, men jeg meldte mig frivilligt.
- Skal du ikke hilse, korporal Jo? - Hvorfor? Vi dørjo snart.
Jeg hedder Young-goo. Kald mig bare "radiomanden".
Jeg er Kim Cheol-soo. I kan kalde mig Ban.
Hvordan skal jeg kunne kæmpe, når jeg kun får det her at spise?
Får man hverken vand eller suppe? Og det var en hulens lille portion.
Vil du ikke have det? Så tagerjeg det.
Spis op.
Jin-seok!
Bliv der.
Jeg sagde jo, du skulle blive der!
Jin-seok!
Hold ud, Jin-seok! Det er din storebror!
Fortsæt med at trække vejret!
Træk vejret, træk vejret!
Pust ud!
Mere, mere! Tag en indånding!
Tag en dyb indånding, Jin-seok. Det skal nok gå.
Min bror skal på hospitalet.
Jeg kan sprænge deres kampvogne i luften.
Jeg vil endda bære en bombe ind i fjendens lejr.
En har epilepsi. En anden har tuberkulose.
I 3. Deling har en gigt, en har en hjertefejl, og en til har tuberkulose.
Skal jeg nævne flere? Skal jeg sende alle på hospitalet? Hvem skal så slås?
På slagmarken kan en frisk mand blive invalid på et øjeblik. Alt kan ske.
Hvis du gør det, du siger, du vil gøre, senderjeg din bror hjem.
Jeg vil gøre hvad som helst.
Sådan skal det lyde. Med sådan en glød skal du kæmpe for dit land.
Gør noget for dit land, før du beder om noget.
Bare så du ved det, så er det sket før.
En far sørgede for, at hans søn blev hjemsendt.
Vil du vide hvordan?
Testamenter er for døende mennesker.
Du skal være stærk.
Jeg ville ønske, det var en drøm.
Jeg vil vågne på mit værelse.
Jeg ville fortælle dig om det her, mens vi spiste morgenmad.
Jeg ville sige, at jeg havde haft en underlig drøm.
Så ville jeg gå i skole.
Og du og mor ville gå på arbejde.
Bare rolig. Det skal nok gå.
Vigtigt opkald fra bataljonsbunkeren!
2. Og 3. Deling har mistet deres stillinger.
- Væk alle! - Forstået.
Vågn op!
Område 721 og 734 er faldet i fjendens hænder.
Og vores forsyningsrute er blokeret.
Det betyder, at vi er isoleret.
Fjern alle stenene. De bliver bare slået i splinter.
Område 731 og 732 er tabt. Nu er det vores tur.
De sataner myrder os!
Der vil ikke være nogen tilbage til at begrave os.
Lad bare kommunisterne komme. Jeg slår hele bundtet ihjel!
Alle ret! Sergent Huh, Koh Yong-man, Lim Tae-soo, Yang, Jang-
- og Lee Seung-chul. Tag jeres våben og kom med mig.
Vi skal lægge miner langs forsvarslinjen.
- Det erjo lige under næsen på dem. - Og hvad så?
- Skal jeg gøre det? - Jeg tager med.
Jin-tae går i stedet for Yong-man. Resten vender tilbage til arbejdet.
Javel!
Jeg får altid de sure opgaver!
Kommunisterne kommer snart.
De slagter soldater og betjentes familier.
Derfor skal vi vinde krigen.
Hvis vi taber, dræber kommunisterne alle. Vi kan kun leve, hvis vi vinder.
- Skal vi vinde ved at spise mudder? - Tilbage til arbejdet.
Ned!
Yang og jeg henter ham. Dæk os!
Tilbage!
- Der er kun nogle få tilbage. - Nej! Træk jer tilbage. Nu!
Han blev ramt i maven og trådte på en mine.
Hold ham!
- Han skal på hospitalet. - Det er umuligt. Sy ham sammen.
- Skynd dig! - Sy ham sammen, ellers dør han!
Er du uskadt?
Lee Jin-tae...
Hvis du gør det igen, slårjeg dig ihjel.
Et minut til, så var han død. Forstår du det?
Hvorfor meldte du dig?
Du stod ikke på listen. Du fulgte med frivilligt.
Jeg forstår ikke, hvorfor du gjorde det.
- Det var min beslutning. - Tænk, hvis det var dig derinde!
Lov mig, at du ikke gør det igen. Lov mig det!
Det loverjeg.
Jeg vil bare have en tår vand.
Hvorfor fanden spiller de den musik?
De ved, at vi er isoleret. De er ude på at drive os til vanvid.
Kan du huske isen? Den smagte vel nok godt.
Hjemme kan man spise is, til tænderne er følelsesløse.
Hvad laver mor og Young-shin mon?
Jeg vil vædde på...
at mor er meget bekymret for os.
- Onkel tager sig nok af dem. - Jeg savner dem alle sammen.
Young-guk, Young-ja, Young-min...
Jeg skulle have sluppet hunden fri.
- Hvad er der, Seung-chul? - Læg ham ned.
Onkel Yang... Jeg har ondt i maven.
Bare rolig. Det skal nok gå.
Hvor er mit ben?
Kalder du dig for læge? Kan du ikke se maddikerne?
Hvad er det? Mad?
Det var på tide! Vi vil have mere!
Hold op, dumme svin! Mine ører eksploderer!
Vil I opgive Naktong-floden?
Seung-chul... Læg det ned.
Hvorfor kunne du ikke vente lidt længere?
Træd af! Gå tilbage til skyttegraven.
- Skal vi dø en ussel død her? - Vi dør af sult eller bliver skudt.
- Hvem siger, vi skal dø? - Vi har ikke fået mad og vand længe.
- Vi får en ærefuld død. - Soldater er også mennesker.
- Det er ikke ærefuldt at sulte ihjel. - Hold kæft!
Du ville gå over på deres side for en skive brød.
- Hellere det end at sulte ihjel. - Jeg myrder dig, før du når frem.
Det er bedre at overgive sig end at sulte ihjel som dyr!
Er det ikke lige meget, hvem der vinder?
- Skal vi myrde for en ideologi? - Er du færdig?
Det her er noget helt andet end krigen mod Japan!
Din forbandede skid!
Slap af!
- Kommunisterne slog hans familie ihjel. - Ja, men det var ikke mig.
Det er ikke noget cirkus. Gå tilbage til skyttegraven!
Var det alt?
- Lad os angribe dem. - Vi orker knap løfte geværerne.
Snart spiser vi de døde eller overgiver os til kommunisterne.
De regner ikke med, at vi angriber.
Vi har intet at tabe. Lad os pløkke hele bundtet ned.
- Jeg vil kæmpe! - Det vil jeg også!
- Jeg vil kæmpe! - Jeg er med!
Jeg vil kæmpe!
Den mindste fejl kan betyde døden.
Lad os dø sammen!
Jeg forstår ikke, hvorforjeg ikke må komme med.
- Du er ukvalificeret. - Nej, jeg er ej. Jeg vil med.
- Det er for sent. - Jeg vil kæmpe sammen med de andre.
Din bror bad mig om at lade dig slippe, og nu vil du med.
Hvorfor vil du risikere livet?
- Vil du også have en medalje? - Hvilken medalje?
Angrib!
Skån mig.
Jeg er kun 15. Jeg er lige blevet indkaldt. Skån mig...
Jin-tae! Hvor skal du hen?
Hvis de indtager bunkeren, er det ude med os.
Hvordan kunne de forsultne sataner angribe os?
Du skal være glad for at være i live.
Storebror!
Er du uskadt? Godt. Lad os hente lidt vand.
Storebror...
Hvorfor melder du dig til alle de risikable opgaver?
For en medaljes skyld?
Vil du gerne have mig sendt hjem?
Hvad fanden laver du? Tror du, du er skudsikker?
Jeg ser en mand dø hvert sekund! Er du helt tosset?
Hvad nu, hvis du får en medalje. Tror du, jeg vil rejse hjem, hvis du er død?
Hvordan skulle jeg kunne se mor og Young-shin i øjnene?
- Du er stadig ung og syg. - Men jeg er en soldat nu.
Bed dem ikke om at lade mig slippe igen. Vi skal leve og dø sammen.
Hvis du gør det igen, tilgiverjeg dig aldrig.
Misforstå mig ikke, men vi ved ikke, hvem der dør næste gang.
Hvis jeg kan blive tilbage og overleve, bliverjeg.
- Prøv at forstå mig. - Nej! Vil du, at jeg skal se dig dø?
Jeg dør ikke, før du er sikkert hjemme igen.
- Kom nu. - Storebror!
Du ved, at jeg vil, at vi begge to skal overleve.
Men hvis kun en af os kan tage af sted, skal det være dig.
Hvordan har du det?
Jeg er yderst tilfreds med jer!
Foruden vores sejr har jeg flere gode nyheder.
USAs marineinfanteri er gået i land ved Inchon.
Vi rykker frem, når de indleder det andet angreb mod Inchon.
Din tapperhed afspejler hele delingens.
Hejs dette flag på Baekdu ved den kinesiske grænse.
Sergent Lee Jin-tae!
Stå stille, så vi kan tage billeder.
Hvorfor kæmper to brødre sammen?
Vi havde intet valg end at melde os som frivillige...
for at beskytte vores land mod fare.
Vi hørte, I var fantastiske ved Naktong-floden.
Er der nogen anden grund til jeres tapperhed?
Jeg er soldat...
for at min familie ikke skal leve under kommunisternes undertrykkelse.
Jeg skriver til dem derhjemme. Hvad skal jeg skrive fra dig?
- Vi sender det med en af de lokale. - Skal det være lige nu?
- Senere. Jeg skal til receptionen. - Vi får en på gaden til at sende det.
Skriv noget fra mig. Vi ses!
Giv mig nogle æg! Tag dig sammen!
Giv mig et æg!
Er der nogen her, som kommer fra Manridong?
Er der nogen fra Manridong?
Jeg kan ikke huske, hvornårjeg sidst fik så megen mad!
Kun grøntsager! Hvor er mit æg?
Er det sandt, at Jin-tae skal i tv?
Du så jo alle de amerikanske generaler og alle blitzene.
Sådan er det for sergent Lee nu. Han er leder af 1. Deling.
Han udtrykte sig godt: "For familierne, som undertrykkes af de røde..."
Er du misundelig? Så dræb nogle kommunister!
Hans ansigt gør sig godt på tv.
Hvad ved du om kameratække?
Han er intet sammenlignet med det her.
Det var fandens! Sikke en steg!
Hvordan fik du sådan en kone?
I skulle se på min søn, ikke min kone!
Min søn skal være general en dag ligesom MacArthur.
Hvornår slutter denne forbandede krig? Jeg troede, den ville tage en uge.
Når du kommer hjem, kan du fortsætte i skolen.
- Det bliver snart, nu hvor USA er her. - Ja.
Dit hjem ligger ikke så langt herfra, vel?
Hvis din mor er tilbage i Seoul, leder hun sikkert efterjer.
Tag bare forjer!
- Tillykke. - Tak.
Jin-seok. Ved du, hvad det her er?
Det er chokoladen, som du drømte om.
Sig til, hvis du vil have mere.
Jeg skal bare bede om det, så giver de mig mere.
Ja, jeg har drukket lidt.
Bare rolig. Du er snart hjemme igen.
Om et par dage hejserjeg flaget på Baekdus top.
Du burde sove.
Fra i morgen af bliver det barsk.
- Sendte du brevet? - Jeg fik en til at gøre det.
Jeg tror ikke, de er tilbage i Seoul.
Det bliver koldt i nat. Pas på, du ikke bliver forkølet.
Du føltes som en fremmed i dag.
Jeg har tænkt over tingene.
Jeg vil bede dig om noget.
Glem alt om medaljen. Den er ikke det værd.
Du er min eneste bror.
Vi skal vende levende hjem begge to.
Jeg kan huske, da far døde, da jeg var syv-
- og mor blev så chokeret, at hun mistede stemmen.
Du hjalp mig igennem det.
Og i overmorgen...
Du skulle giftes med Young-shin.
Jeg håber, du tænker på Young-shin-
- Young-guk, Young-ja og Young-min, ikke kun på mig.
PYONGYANG, NORDKOREA OKTOBER 1950
Kommunisterne kæmper bravt. Hvor er deres kaptajn?
Dæk mig!
- Der er flere deroppe. - Jeg har set dem.
- Dæk mig. - Det er for farligt.
Ned!
- Kom, Yong-man og Kim! - Hvad foregår der?
- Deres kaptajn slipper væk. - Det ordner 3. Deling.
- Det er 3. Delings opgave. - Det er en ordre!
- Bliv her. - Kom så!
Fandens!
Sergent Lee!
Dit store svin!
- Rør dig ikke! - Skyd mig!
- Jeg siger ikke noget! - Rejs dig!
Hold ud, Yong-man.
Skal jeg dø?
Læge!
Giv ikke op, Yong-man. Du må ikke give op.
Han er kaptajnen!
Jeg fik ham!
- Hold ud, Yong-man. - Kom nu.
Alle ret! Gør honnør.
Vi fortsætter over floden Aprok ved den kinesiske grænse.
Jeg håber, alle når levende frem. Lad os gå.
Hvad er der galt?
Medaljen... For hvis skyld gør du egentlig det her?
Du kan lide at være en helt, ikke? Forfremmelser, fester og interviews.
Hvem ved? Du bliver måske bataljonschef en dag.
Men husk på en ting.
Yong-mans søn, Min-seok, vil vokse op uden sin far-
- og han vil altid bære nag til dig.
- Hold nu op. - Hvis du havde lyttet til mig...
var han ikke død!
Ved du, hvorfor han døde? Ved du, hvad du gjorde, da han døde?
Hvad er der ved en medalje, når folk skal dø for den?
Nu holder du din mund.
Hvad i...?!
Kommunisterne har slagtet alle landsbyens beboere.
Rapporter til hovedkvarteret.
Lad os fjerne ligene!
Hjælp mig med at finde min mor.
Græd ikke. Jeg skal nok hjælpe dig.
Læge!
De har endda lagt fælder.
Vi dræber hele bundtet!
Forbandede kommunist!
Dø!
Din forbandede imperialistlakaj!
Skån mig, skån mig!
Stil jer mod muren!
- Du der! - Jeg overgiver mig.
- Hvor mange er der derinde? - Fem.
De kommer ud. Dræb os ikke.
- I dræbte dem, ikke? - De var døde, da vi kom.
- Hvis du lyver, slårjeg dig ihjel. - Skyd ikke.
- Dræbte I dem? - Skyd ikke!
- Yong-seok! - Jin-seok!
- Hvad er der sket? - De tvang mig over på deres side.
Det er ovre nu. Græd ikke.
Tag en tår.
Skal jeg rapportere det?
Jin-tae!
Rapporter, at fjenden blev dræbt i kamp. Vi kan ikke tage dem med.
Det er Yong-seok. Han var som en bror for dig.
Nu ser jeg kun en kommunist.
Det erjo mig, din ven Yong-seok.
Den, der dræber mine landsmænd, er ikke min ven.
- Vi er ikke kommunister! - De tvang ham til at følge med.
- Dræbte I dem? - Nej. Jeg sværger.
- Han siger, han ikke gjorde det. - Jeg stoler ikke på kommunister.
- Du må ikke dræbe mig! - Slip mig!
- Dit svin! - Skån mig!
Hvis du gør det, rapportererjeg, at du skød ubevæbnede soldater.
Du er ikke bedre end kommunisterne, som dræber civile.
I er sindssyge. De er fanger.
Du så, hvad de har gjort. De er nogle dyr.
- Hvis vi dræber dem, er vi også dyr. - De begyndte krigen.
Vi er ligesom dem. Hverken bedre eller værre.
Så dræb dem da. Skyd!
Hvad venter I på? Skyd!
I har en heldig dag.
HYESANJIN, NORDKOREA NOVEMBER 1950
- Yong-seok. - Jin-seok.
Værsgo.
Her, kammerater!
- Hvordan har du det? - Fint.
Tag dig bare god tid.
Jeg sendte en rapport om dig til regimentskontoret i dag.
Jin-tae... Han er ikke som før. Han har ændret sig.
Førjeg rejste, mødte jeg din mor og Young-shin.
Er det sandt? Hvordan har de det? Hvornår vendte de hjem?
Efter at I var blevet indkaldt.
Hun ville være hjemme, hvis nu I kom hjem.
Hun spurgte alle om jer.
Når hun så mig, græd hun, fordi jeg mindede hende om jer.
- Og nudelboden? - Ærlig talt... Hun har det ikke godt.
Hvad er der galt? Er hun alvorligt syg?
Jeg er ikke sikker. Hun havde svært ved at bevæge sig.
Det er hårdt for Young-shin at tage sig af alle.
Kommunisterne lod hende ikke beholde boden.
Hun går til politiske møder hele tiden. Det er den eneste måde at få mad på.
Du skal ikke bekymre dig. Det bliver sikkert bedre.
Jeg savner din mors nudler.
Taberen får ingen mad i to dage.
Slås ordentligt!
Er to dage ikke galt nok? Vil I have fem?
Er I ikke sultne?
Tænk på den anden som en sydkoreansk skid.
Hvem vil spille en satans sydkoreaner?
- Det kan du gøre! - Du slipper.
Du slipper. Nu er det bare du og jeg.
Slås, ellers sulter du ihjel!
- Stop! - Kom an, dit svin!
Kom an!
Sådan skal det se ud.
Vi er ikke færdige.
Vi slås, til en af os bliver liggende.
- Du slår ham ihjel! - Slip mig!
Hvis nogen prøver at stoppe mig, slårjeg ham ihjel!
Rejs dig, ellers sulter du ihjel.
Slås, ellers dør du!
Slås, din skid!
Mange af vores tapre soldater har ofret livet for fædrelandet-
- og den længe ventede sejr er nu nær.
- Sid stille! - Det gør ondt!
Hvornår kan vi rejse hjem?
General MacArthur har beordret FN-styrkerne nordpå.
Vi har sejret.
Sejr!
Nu giver vi den hele armen!
Det ser ud til, at krigen snart er ovre.
- Mon. Kineserne støtter vist nord. - Det er bare kommunistpropaganda.
Hvad tror du, onkel Yang?
Solpletten og Store Bjørn lyser ikke så stærkt mere...
Vi er hjemme før nytår!
- Er du sikker denne gang? - Hvad siger du?!
Ja, ja. Jeg tror på dig.
Jin-tae! Tillykke!
Han får tapperhedsmedaljen!
Jeg regnede med, at du ville få den.
Du får den, fordi du fangede kaptajnen i live.
- Hvad er en tapperhedsmedalje? - Idiot!
Når det har noget med tapperhed at gøre, er det en fin medalje.
Kommandøren giver ham den i morgen.
Giv ham en hånd!
Nu kan du være soldat for evigt!
Jin-seok!
- Jeg vil gerne tale med dig. - Skynd dig. Jeg har vagt.
Du kan snart rejse hjem og fortsætte i skolen. Du er gået glip af meget.
Du er den, der bør rejse hjem. Du er syg. Jeg rejser ikke hjem.
- Du skal gøre, hvad jeg siger. - Jeg vil ikke have noget af dig.
Hvad er der galt med dig?
Jeg har puklet for den medalje. Det er en stor chance for os begge.
For dig måske. Ikke for mig.
- Tænk på, hvad medaljen står for. - Jeg vil bare sende dig hjem.
Den medalje kostede Yong-man livet. Jeg rejser ikke.
- Du skal på universitetet. - Hvorfor? Jeg hader alt, du står for.
- Du bestemmer ikke over mig. - Mener du det?
Jeg bestemmer selv. Du skal ikke kommandere med mig.
- Vil du, at en af os skal dø? - Du kan jo rejse hjem.
- Hvad risikerede jeg så livet for? - Jeg bad dig ikke om at gøre det!
Jeg vil, at du skal vende levende hjem.
Jeg vil også gerne hjem.
Men du er familiens håb.
Jeg fortryder ikke, at jeg gik ud af skolen for at pudse sko for din skyld.
Mor sled og slæbte for din skyld. Ved du, hvad vi har ofret?
Jeg ved det godt. Hvorfor er jeg den eneste, du tænker på?
Hvis du havde tænkt på Young-shin og Yong-man, havde du ikke gjort det.
Jeg vil blæse på, hvad du mener, bare du rejser hjem.
Kommandostationen evakueres. Tag de hemmelige papirer, brænd resten.
Et telegram til. "Træk jer tilbage til andet samlingssted."
12., 13. Og 25. Regiment og USAs tropper er allerede på retræte.
Hvor mange kinesiske tropper er der?
Bare i Wonsan drejer det sig om mindst 100.000.
Skynd jer! De rykker nærmere!
Hvad laver du, sergent Lee?
Fandens også! Nu gik det lige så godt.
Nu kommer vi ikke hjem før nytår!
Skal vi bare tage af sted? Hvor idiotisk! Skulle vi ikke dø her?
Vi bør slås!
Hold op med at brokke jer. Skynd jer!
Jeg ville gerne tro på dit vrøvl. Men se, hvordan det gik.
Gørjeepen klar!
Hvor længe skal vi slæbe på dem?
Rør dig ikke!
Fang ham!
- Sergent Huh! - Jeg klarer mig. Træk jer tilbage.
Læge!
De svin!
Hvor er min arm?
Tilbage, ellers slårjeg ham ihjel!
Dræb ham!
Tilbage, tilbage...
Skyd dem!
Slip ham.
Hvis I kommer nærmere, dør han.
Nej!
Yong-seok, Yong-seok!
Er du gal?
Hvordan kunne du...?
Dit røvhul!
Stop!
Du er en morder!
Dit svin!
Hvad fanden laver I?
Stop så, I to!
Vi må væk herfra.
Hvorfor trækker vi os tilbage uden at slås?
JANGDAN, NÆR 38. BREDDEGRAD DECEMBER 1950
"De tildeles tapperhedsmedaljen for Deres indsats i Pyongyang-"
for den tapperhed, De har udvist i mange kampe-
"- og for at have gjort mere end Deres pligt. Præsident Rhee Syngman."
- Sergent Lee Jin-tae! - Tillykke! Du fik den til slut.
Der skulle have været en ceremoni. Beklager.
1. Bataljon fortsætter til 3. Samlingssted.
2., 3. Og 4. Bataljon skal til 5. Samlingssted.
I skal være på plads klokken 18.00 i morgen.
Alle styrker reorganiseres der. Træd af!
Vi ses ved 3. Samlingssted.
Jeg vil gerne tale med dig. Det drejer sig om min bror.
Jeg indgiver en formel anmodning til divisionschefen.
Tak.
- Vi bliver presset ned til Seoul. - Eller længere sydpå, over Naktong.
- Ved I, hvor Jin-seok er? - Han gik for et øjeblik siden.
- Alene? - Han ville hilse på jeres mor.
Hun er vistnok syg.
Kør!
Mor!
Jin-seok!
Young-shin.
Gudskelov! Du lever. Det er vel ikke en drøm?
Jeg mødte Young-seok. Han sagde, at min mor er syg.
Hun har det meget bedre nu. Hun arbejder igen.
Hvordan har Jin-tae det? Hvorfor er han her ikke?
Han har det fint. Han har meget travlt.
Det er godt. Din mor er så bekymret.
- Er du Kim Young-shin? - Ja, men...
- Følg med. Du skal forhøres. - Hvorfor?
- Hvad...? - Hvem er I?
- Hvad drejer det sig om? - Gå væk!
- Stop! - Skyd, hvis du tør.
Hjælp hende op på ladet. Tag den her idiot med også.
Gå hjem, Young-guk! Følg ikke efter mig!
Ud!
- Hvad er det her for et sted? - Her forhører vi kommunister.
- I tager fejl. - Vi får se. Ind med dig.
Lee Jung-ja, Jung Kook-sup og Kim Young-shin.
Læg an!
Det kan du godt glemme. Vi vil da ikke skade hinanden.
- Rejs dig, Young-shin. - Jin-tae...
Hvor er Jin-seok?
- Han blev ført til den store bygning. - Hvad foregår der?
De sagde, jeg skulle forhøres og tog mig med hertil.
Vi henretter lovligt kommunister.
Det vil jeg skide på! Jeg tager hende med.
- Så er du også kommunist. - Nej.
Kim Young-shin blev medlem af kommunistpartiet den 23. Juni.
Vi har hendes underskrift.
Jeg gjorde det for at få mad. Jeg vidste ikke, hvad det var.
Hun arbejdede for partiet 35 gange og deltog i utallige møder.
Vi sultede. Jeg var nødt til at skaffe mad på en eller anden måde.
Sydkoreas regering gav os intet.
Hold kæft! Gå væk.
- Nu er du dum. - Du skal også dø.
- Hvis I rører hende, dør I. - Sidste advarsel. Gå væk.
Stå stille!
- Ellers dræberjeg dig. - Ved du, hvad du gør?
Jeg stopperjer i at skyde uskyldige civile. Få hende væk herfra.
Redder du en luder? Hun har ligget i med alle nordkoreanske officerer.
- Hold kæft, ellerjeg skyder! - Derfor flygtede hun ikke.
- Det passer ikke. - Det nytter ikke at nægte det.
- Det er løgn! - Gå! Nu!
Det her er sidste advarsel. Hvis I tager hende med, er I også kommunister.
Tro mig, Jin-tae.
Se så at komme af sted!
Hold ud.
Hold ud, Young-shin.
Du har stadig lommetørklædet...
Du aner ikke, hvor megetjeg har savnet dig.
Jeg opførte mig ikke skammeligt. Tro mig.
Young-shin...
Jeg kan ikke...
dø nu.
Hvordan kan jeg...
dø nu?
Young-shin...
Young-shin!
Hvorfor troede du ikke på hende?
Du dræbte hende.
Du dræbte hende, din morder!
Du er sindssyg.
Skød du medlemmer fra det antikommunistiske forbund?
Tapperhedsmedaljen giver dig ikke ret til bare at skyde folk.
Hvordan skal vi udkæmpe krigen, når folk kludrer sådan i det?
- Fik du fat i hovedkvarteret? - Jeg prøver stadig.
Hvordan skal vi holde stand i 72 timer med sådan nogle tabere?
Send min bror hjem.
Min tidligere kommandør lovede mig det.
Hvad er det for noget vrøvl?
Skulle vi hjemsende din bror, fordi du har fået en medalje?
- Du skal bare rapportere det. - Ufatteligt!
Jeg skider på, hvad han lovede dig!
Tror du, I havde en slags forretningsaftale?
- Det var ham, der begyndte. - Hvor vover du at svare igen?!
Tænk på, hvad du har gjort. Sikke et spild af medaljer.
Meddelelse fra 1. Kompagni.
Smid ham i arresten!
Jeg vil skide på ordren! Træk jer tilbage!
Jeg påtager mig ansvaret. Alle kompagnier skal trække sig tilbage.
- Åbn arresten. - Du er sindssyg!
- Giv ordren! - Kommunisterne dræber dig først.
- Jeg vil bare have min bror ud. - Ikke før, vi har forhørtjer.
Giv ordren! Nu!
En ting til. Hvad angår fangerne... Brænd dem!
- Træk ordren tilbage! - Læg våbnet fra dig!
- Det er en ordre. Læg våbnet. - Træk ordren tilbage!
Lee Jin-tae!
MILITÆRSYGEHUSET I TAEJON I SYDKOREA, JULI 1951
Jin-seok!
- Du ser frisk ud. - Tak. Du reddede mit liv.
Jeg troede, jeg skulle dø i arresten.
Det gjorde jeg også, da du blev skudt på vejen ud.
En eller anden deroppe kan lide dig.
- Hvornår slipper du ud herfra? - I næste uge.
Det bliver dejligt at blive udskrevet.
Din mor behøver sikkert hjælp.
Den her forbandede krig burde være ovre nu.
Kampene ved 38. Breddegrad er stadig blodige.
Vi mister mange mænd hver dag, men vi står alligevel i stampe.
Jeg købte det her på vejen.
Du skal endnu engang have tak.
Din bror sendte...
dette brev hjem, men det blev sendt tilbage til lejren. Tag det.
Jeg tror ikke, han trak sig tilbage. Jeg har ledt alle vegne, men...
Jeg vil ikke vide noget. Jeg er ligeglad.
Korporal Lee Jin-seok! Du har besøg.
Vores dekorerede krigshelt er blevet kommunist.
Det er et problem for os.
- Og god propaganda for dem. - Først troede vi, det var løgn.
- Hans forlovede blev henrettet. - Det påvirkede ham sikkert.
- Han ved intet om kommunismen. - Hvorfor er han så kommunist nu?
Han var ikke blevet det, hvis han havde tænkt på sin familie.
Du er også mistænkt, medmindre du kan forklare det her.
Jeg er ligeglad med Jin-tae.
Den Jin-tae, jeg kendte, var en uskyldig skopudser-
- som elskede sin familie, navnlig sin bror.
Manden med medaljen, som leder Flagenheden, er ikke min bror.
Hvad er der sket med Jin-tae? Jeg blev også forhørt.
- Har du spist frokost? - Hvordan kan du tænke på mad?
Utroligt! Er Jin-tae blevet kommunist?
Først så han sin forlovede blive skudt, og så...
Han må have troet, at du omkom i branden.
Han elskede dig så højt.
Jeg er ligeglad med ham!
Han tænker kun på medaljer og forfremmelser!
De forbandede kommunister tilbød ham sikkert en finere grad.
"Kære mor. Jeg savner dig hver dag."
"Du skal ikke være bekymret for Jin-seok."
"Jeg skal nok sørge for, at der ikke sker ham noget."
"Hils Young-shin fra mig."
"Når jeg kommer hjem, lover jeg at gøre dig glad igen."
"Det er meget koldt her. Pas på dig selv, mor."
Alle disse patienter kommer fra slaget ved 38. Breddegrad.
Du er ikke rigtig klog, hvis du tager tilbage.
Du kan ikke være sikker på at finde ham.
Du bliver udskrevet om en uge.
Tænk på din mor.
Vi ses.
Du skal jo tage dig af Young-shins søskende. Jin-seok!
Pas på dig selv, din skid!
Vi angriber midt på bakke 931 og 851 for at splitte dem.
1. Og 2. Bataljon flankerer bakkerne fra begge sider.
Flagenheden skal knuses. Koste hvad det vil.
Glem ikke, at vi angriber en dag tidligere.
- Skal korporal Lee med? - Nej.
Amerikanerne besluttede at angribe et døgn tidligere, så det er for sent.
Han taler i højttaleranlægget.
Undskyld mig. Jeg er Lee Jin-taes bror.
Det er en ære at møde forræderens bror.
Han tror kun på, det er mig, hvis han ser mig.
Vi angriber om en time. Du kan ikke nå det.
Hvis han ser, at jeg lever, vender han helt sikkert tilbage.
Det kan der ikke være tale om!
- Jeg beder dig. Lad mig gøre det. - Sig mig en ting til.
Gør du det for din brors eller landets skyld?
Læs bare manuskriptet i mikrofonen.
40 minutter til angreb.
Ingen aktivitet hos fjenden.
Artilleriet er klar.
- Hvor er manuskriptet? - Det er ikke kommet.
Vent her.
Tjek jeres udrustning: Dolk, granater, ekstra magasiner...
Korporal Lee løber mod fjenden.
- Hvad foregår der? - Han har overgivet sig.
Du er død, hvis du lyver. Hvad vil du?
Jeg er her for at tale med min bror. Han leder Flagenheden.
- Jeg vil gerne tale med ham. - Undersøg sagen!
Vi har en køter her, som påstår, han er Uglemors bror.
Lad mig tale med ham! Han ved ikke, at jeg lever!
Han siger, at hans bror er død.
Lad mig tale med ham!
Jin-tae! Det er mig, Jin-seok!
Din forbandede spion! Hvad er din opgave?
Spyt ud, før jeg skyder hovedet af dig!
Lad mig tale med ham. Han genkender min stemme.
- Tror du, jeg er dum? - Jeg beder dig!
- Spyt ud!
Vi har fået besked på at fængsle ham.
Før ham ud herfra!
- Hvor er Flagenheden? - Spørg vagten.
Flyangreb!
Hvor er Flagenheden?
Angrib!
Hvor fanden skal du hen?
Et sydkoreansk svin!
Flagenheden!
Dø, din satan!
Det er mig. Jin-seok. Stop!
Dø!
Jin-tae!
Din forbandede sydkoreanske skid! Dø!
- Stop, Jin-tae! - Forbandede røvhul!
Se ordentligt på mig. Det er mig. Jin-seok. Din eneste bror.
- Jeg er din bror! - Forbandede svin!
Træk tilbage!
Rejs dig op!
Kom med mig!
Kom, vi må skynde os!
Rejs dig op, storebror! Vi må væk herfra!
Kom nu!
Tænk på mor.
Du skal passe Young-shins grav.
Du lovede mig så mange ting.
Du kan ikke dø her.
Du skal leve-
- så du kan se mig begynde på universitetet.
Jin-seok?
Lever du?
- Gå! - Jeg går ikke alene.
- Gå nu! - Aldrig i livet. Rejs dig op.
Hør på mig. Jeg overgiver mig og finder dig efter krigen.
Jeg var i gang med at lave et par sko til dig.
De er ikke færdige, så jeg dør ikke. Gå nu!
- Jeg vil ikke! - Jeg klarer mig.
Gør, som jeg siger. Gå nu!
- Jeg går ikke uden dig! - Så dør vi begge to. Gå nu!
Se på mig. Stol på mig.
Jeg fandt den her efter branden.
Giv mig den...
når vi mødes igen.
Du skal komme tilbage.
Du lovede...
at komme tilbage og gøre skoene færdige.
Hvad laver du her?
Jeg har ventet så længe.
Du lovede at komme tilbage. Hvad laver du her?
Sig noget!
Jeg har ventet i 50 år. Sig noget til din lillebror.
Jeg skulle ikke have forladt dig dengang.
Storebror...
Jin-seok, Jin-seok!
Vi skal hente vand.
Young-guk, Young-ja og Young-min. I er vel nok blevet store.
Jeg og min søster skal begynde i skolen igen.
Jeg glæder mig til at begynde i skolen igen. Gør du?
Det gør jeg selvfølgelig.
Danske tekster: Broadcast Text, 2004.
Tekstadministration: Broadcast Text, 2004